Første dag for forfatterskolen
Og så var NFFOs skriveskole i gang! Skrivelærer Bjørn Arild Ersland håper og tror det skal komme mye god sakprosa for barn og unge ut av den.
![](/dynamic_images/21c8373e1e9b9ed3fa3c8ba638620d3d94b9add9/1000x750/3842-20211115184651364474.jpeg)
Tidligere i år utlyste NFFO sin egen skriveskole. Invitasjonen lød som følger: Vil du lære å skrive sakprosa for barn og unge?
95 stykker ropte “Ja, takk!”, og 11 av disse fikk plass. Fredag startet første workshop, med lærer Ersland og medlærer Ingvild H. Rishøi og NFFOs prosjektleder Kristine Isaksen på plass i NFFOs lokaler i Oslo.
Den første skolehelga forløp veldig bra, forteller skrivelærer Bjørn Arild Ersland.
– Jeg var veldig spent på hva slags gjeng vi hadde samlet og spesielt spent på hvordan gruppen kom til å fungere sammen. Skrekken var om gjengen var taus og tilbakeholden, eller om vi hadde fått inn noen elever som tok alvor mye plass.
Men det viste seg å være en drømmegjeng, forteller han.
Kompetent gjeng
– Summingen mellom elevene startet for fullt i første kaffepause og da vi begynte å jobbe rundt bordet var alle med. Fredagen bestod av forelesninger og en liten arbeidsoppgave før middag på Litteraturhuset. Neste morgen presenterte to av elevene sine prosjekter og så diskuterte gruppe det enkelte prosjektet. Da så jeg hvor kompetent gjeng vi har samlet. Noen er helt ferske skribenter andre er erfarne forfattere. Men alle var i stand til å se de andres prosjekt, og det er dette jeg tror kommer til å bli den store ressursen i skolen.
– Målet har vært å skape en plattform for at et laboratorium skal utvikle seg og det tror jeg kommer til å skje.
En stor fordel med denne elevgruppa er at mange har erfaring med å skrive, mener Ersland.
– De færreste har vært borti sakprosa for barn, men samtidig er det få av dem som starter på bar bakke, og skolen kan hoppe over en del av de hakkene mange andre forfatterskolen må forholde seg til.
Lekser hjem
– Hva var det viktigste på agendaen denne oppstartshelga?
– Det viktigste denne helga var at elevene skulle møte hverandre, og at alle kommer i gang med skrivingen. Det er skrivingen mellom samlingene som er aller viktigst. Målet er at alle skal få ferdig et manus. Og i neste omgang skal manuset bli ei bok som gis ut av et forlag.
– Og hva slags lekser er det studentene nå har fått med seg hjem?
– Nå har alle fått i lekse å skrive videre på det manuset de er i gang med. De må levere til meg eller Ingvild Rishøi før 1. desember. Det er fristen for å få tilbakemelding før neste samling i januar. Det betyr at her må det jobbes.
– Alle får tilbud om en lesing mellom hver samling. Og skal du som forfatter holde et slikt trykk, så krever det fullt fokus.
Her er mye gøy i vente, tror Ersland.
– Ja, her er det mange spennende prosjekter på gang, og jeg vet at noen av dem blir helt garantert til bok.